Виктор Юго
Изяли бяхме всички вишни…

Превод от френски: Кирил Кадийски, 2002

chitanka.info

Изяли бяхме всички вишни

и с ропот в стаята нахлу:

— Да имаше бонбони. Виж ни,

какви сме станали в Сен-Клу!

И тая жажда! Взе унило

череши да яде… — О, не! —

виж, сякаш пила съм мастило

и виж ми пръстите… — Поне

сто пъти още ме тормози,

пък трябваше и бой да ям.

О, юни! О, лъчи и рози!

Лазурът пее, мракът — ням!

Но при поредната й сцена

изтрих — и как не възропта! —

с цветя — ръката й вбесена,

с целувка — сочните уста.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.